Bergant, Coyote i PMMP al cap cucurull de S'Udro de Ses Ferles |
Una imatge més general |
![]() |
Es Xap |
![]() |
Paret i via a S'Udro de Ses Ferles |
![]() |
Ses Ferles mirant capa Llevant |
![]() |
Vall de Sa Calobra |
Enhorabona a tots tres !
En breu, es publicaran més imatges i, si toca, una petita crònica feta des de la distancia.
Per obrir boca, vos recomenem anar a la web www.toponimiamallorca.net per saber algunes coses més. Si voleu podeu clicar sobre el literal que segueix i vos enllaçarà tot d'una. Gaudiu-ne !
Ses Ferles - Descripció
S'Udro - Descripció
Sa
Calobra en aquest primer dia de febrer esta abandonat. Ni un vehicle hem trobat
en el llarg descens des de Es Coll de Cals Reis. Desfem una mica d’asfalt fins
a la pista que porta a ses cases de Sa Calobra i, de forma immediata, sortim
per la dreta per un portell obert. Anem seguint un camí que enllaça marjades i
que es perd fins desaparèixer. Una canal que recull les aigües d’una torrentera
es situa a la nostra esquerra fins localitzar una bassa a l’ombra d’una bona
mata. Ens dirigim en direcció a la collada situada més a l’esquerra. Arribats
al seu peu anem progressant deixant un penya punxeguda a la dreta fins assolir
un conjunt de replans que anem enllaçant anem aferrats a la penya. Restes d’alguns
enormes pins, caiguts ja fa temps, dificulten la progressió, obligant a
contorsions, pujades i baixades variades. A la sortida ja tenim a la vista la
paret mitgera del Coll de Son Palou, que seguim uns 100 metres cap a l’esquerra
fins localitzar una altra paret que baixa en direcció cap a Ses Ferles. Enmig d’un
càrritx crescut per l’acció de les darreres pluges anem descendint cercant el
camí més senzill a banda i banda de la murada pedrera. Arribats al punt a on aquesta desapareix fem
una aturada per planificar la resta de la jornada. No hem començat be. Bergant
ha deixat els queviures al cotxe i amb la excitació de lo queda, deixa marxar
redolant casc i arnés per avall... Decisió feta. Tres que no hem estat mai a
Ses Ferles baixarem a conèixer la contrada i tendrem ocasió de veure i
constatar la progressió del MDC en demanda del objectiu del dia; S’Udro de Ses
Ferles. Baixem plegats i ens separem a l’alçada d’una canal que sembla pujar en
diagonal dreta per un inclinat prat de càrritx en demanda d’un conjunt de pins
que podrien donar pas a una canal que propici el descens cap a S’Udró. Sort, encert
i coneixement. Els observem progressant completament equipats, liderats per el
inquiet Coyote. Bons muntanyers i bona gent. Els integrants del equip ISR (inútils
sense referències) anem perdent alçada mentre la mar, obscurament hivernal i aferrada omple l’espai entre els pilar que
tanquen la cala. Uns cingles barren el pas i en obliguen a baixar per l’esquerra
desprès d’abandonar un bosquet de pins. Allà sota es distingeixen els murs d’una
construcció. Abans d’arribar-hi peguem als restes gairebé irreconeixibles d’una
barraca enfilada a un lloc inversemblant. En arribar a la part baixa, descendim
cap a una torrentera per pujar la dotzena de metres que ens separen de la
caseta abans observada. Es tracta d’un exemplar que recorda a l’existent al
Descarregador de Lluc una mica més al nord. Uns espais obrats de forma exquisida
en els cantons de llevant palesen la mestria dels seus constructors. El espai
boscós al seu davant es un conjunt de trinxeres, clivelles i forats que fan perillós
el transit. Els efectes del moviments de la Serra cap a la mar son més que
evidents i les mostres de esllavissades, enderrocs i precipitacions de rocs i
pedres son evident i preocupadament no massa llunyans en el temps. Un cop d’ull
al camí dels MDC ens permet veure un casc blanc al inici de la canal de descens
cap a S’Udró. Son en el bon camí. Endavant, ja ho teniu a tocar de ma !
Agafant
en diagonal esquerra tornem a la llera del torrentó i descendir cap a Ses
Ferles. Alguns restes gairebé esvaïts per el temps testimonien un antic camí.
Un blau obscur, profund pintat de explosions de color turquesa i esmaragda,
caracteritza l’aigua d’aquest espai que no tinc dubte en qualificar d’autèntic
tresor. Com atlots amb una joguina nova, anem amunt i
avall entre quers i rocs gegantins que mostren senyes d’haver estat moguts com
pedrolins per les tempestes d’aquest hivern. A un raco a mitja alçada un
degotissos ens donen senyal per localitzar una surgència d’aigua que recull una
petita bassa tancada amb quatre pedres. Aigua fresca, dolça i saborosa.
Sensacional ! Un esplèndid lloc per visitar per els amics de Fonts de
Tramuntana.
Amb inquietud
per saber a on han anat a pegar els MDC, desfem camí i ens situem al costat de
llevant de la barraca. Veiem cascs i figures que es mouen. El Coyote obre camí
i ja es al collet de S’Udró, darrera es qual desapareix. Els altres dos
descendeixen amb precaució. Nosaltres decidim remuntar per tenir millor
perspectiva i quan som a mitja alçada sentim un crit vibrant. Un casc blanc i
una camieta vermella son al cap damunt de S’Udró. Fita aconseguida. En PMMP
esta situat al collet i en Bergant gaudeix del espectacle una mica més amunt
per immortalitzar el moment. Tantes hores de planificació, estudi i preparació
han tingut èxit. Esperem a veurem com PMMP puja i finalment tenir la satisfacció
de fer la foto dels tres protagonistes al mugronet que corona S’Udro.
Contents
com un ca amb un os, desfem camí comentant la jugada fins arribar al collet.
Allà decidim que ens hem guanyat un descans i una mica d’alegria per la panxa. Bons
queviures i un xerrada distesa en un jornada per recordar. Unes gotes de pluja
i unes ratxes de vent fred del sud ens trauen la son i decidim retornar per el
pas de pujada. Plou a estones i la temperatura ha baixat sobtadament. Si pujar
amb el obstacle dels pinots esbaldregats ha estat complicat, baixar requereix
menys esforç i mes coneixement. A mitja alçada observem un collet a l’esquerra
i decidim fer una exploració. Es una bona decisió. Descobrim una ampla canal amb
vistes privilegiades, amagat de qualsevol mirada. En suau descens peguem a un
comellar a on localitzem un paset amb quatre pedres i un filferro que ens situa
en un rellar enorme que inicia un suau descens cap a Sa Cala. Enllaça’m un
parell de pins aïllats fins localitzar una paret mitgera fins a la qual
descendim amb dificultats car l’aigua ha deixat traïdorament relliscós el
terreny. Seguim la paret enmig d’un infern de argelagues i batzers fins arribar
a un pinar espès i brut en el que decidim emprar una torrentera com a camí. Al
final distingim una casa que es converteix en el quarter de la guardia civil
darrera el qual sortim. A menys de 20 metres del cotxe !!!
Al cap
d’un quartet compareixen els protas del dia que han baixat per el Pas den Majol
(cap problema) i han fet un intent al Cingle des Romani (sense èxit).
Tancada
final amb topada casual amb el històric Toni Sinever amb el que compartim la
jornada. La casualitat ha fet que aquest dia de premiere tinguem ocasió de
coincidir amb el descobridor del famós pas que portarà per sempre més el seu
nom.
La ment
te el poder de crear coses. Es energia. Es capacitat per visualitzar somnis,
objectius que ens emocionen i que esdevenen reals. Tots els somnis, però,
requereixen d’una darrera passa. Tal volta el més important, el que culmina tot
el procés. Hem de menester voluntat per aconseguir-ho, per assolir, amb esforç,
el repte, ple d’emoció, entrega i, sobre tot, vida. Avui hem tingut el
privilegi de veure com uns amics ha assolit el seu somni. Beneïda jornada. I ja
n’hi ha prou.
![]() |
Recollint Suc de Mallorca de la Font de Ses Ferles |
![]() |
Es Turmàs des de la sortida del Pas des Xap |
Caseta de la Guardia Secreta |
Possibles rebosts de l'antigor ? |
Font de Ses Ferles |
1 comentario:
Bones fotos Xisco.
Llàstima de no dur teleobjectiu. Si ho arrib a pensar abans t'hauria deixat es meu ;-)
Publicar un comentario